DEN 20. JULI 1969
Bra. 120 fot.
100 fot. 3,5 ned, 9 framover. Fem prosent.
75 fot.
75 fot. Det ser bra ut. Ned en halv. Seks framover.
60 sekunder. Slå på lys.
Ned 2,5.
Framover. Framover. Bra.
20 fot igjen. 2,5. Vi virvler opp litt støv.
30 fot. 2,5 ned. Fin skygge.
Fire fram. Fire fram. Litt til høyre. Bra.
-Ned en halv. -30 sekunder.
Landingslys. Slå av motoren.
Tranquilitybasen her: Ørnen har landet.
-Vi ser deg komme ned, Neil. -Jeg er nederst på stigen.
Jeg går av nå.
Et lite steg for et menneske, et stort sprang for menneskeheten.
Tranquilitybasen, dette er Houston. Dere er klare for takeoff. Åtte, sju,-
-seks, fem... Rakett, første trinn.
-Vakkert. Veldig mykt. -En komfortabel tur.
God morgen. Framtiden er her, det er 1990-tallet.
Ti nye år venter med mye moro og spenning.
Her kommer en tro lytter, mannen dere har ventet på, Jason Grant.
-Takk, Phil. Du kjeder deg visst også. -Jeg gjør jobben min og passer på deg.
-Du får ikke ta en tur med maskinen. -Om jeg enda kunne det.
Hør på oss. Hvordan ble det så rutinemessig? Man venner seg til alt.
-Hent Koreman. Jeg må spørre ham om noe. -Han er her. Vent litt.
-Chuck, hvordan er været i dag? -Glem det. Ikke plag deg selv.
-Jeg er masochist. Fortell nå. -25 grader, en bris fra gulfen.
-Ikke en sky på himmelen. -Måtte du fortelle meg det?
-Og du skal spille golf klokken fire? -Ja, det skal jeg faktisk.
Jeg vil prøve den nye trekølla. Ifølge Harp kommer jeg rundt på to slag mindre.
-Jeg klarer ikke mer. -Jeg slår kanskje opp på greenen.
-Der palmene står ved sandgropa. -Slutt.
Jeg ser ingen palmer utenfor vinduet.
Du ba om det. Hva ser du? Noe å skrive hjem om?
Det gamle vanlige.
Trodde aldri jeg ville si det, men jeg har gjort dette for lenge.
-Jeg begynner å innse det nå. -Det var du som ville ha eventyr.
-Høytflygende eventyr. Det fikk du. -Kaller du dette for et eventyr?
-Jeg er jo lastebilsjåfør. -Kanskje du trenger en ferie.
Noen uker i Mexico når du kommer hjem. Ligge på stranden, spille golf.
Jeg vet ikke... Jeg må gjøre noe for å live opp stedet litt.
Det siste grenseland. Romfergen Camelot reiser i rommet.
De trosser universets uendelighet.
Den eventyrlige obersten Jason Grant-
-og hans dynamiske partner kaptein Ray Tanner.
Som akkurat nå antakelig drømmer om mat. Hallo, Houston.
Når vi kommer hjem, starter vi en kampanje mot frysetørret mat.
Beklager. Da må dere i så fall rense luftfiltrene for linguine.
-Jeg er sulten på ordentlig mat. -Jeg bestiller bord på Dimitri's.
Vekk Tornerose. Den skadede fuglen kommer mot dere. Dere må være klare.
Oppfattet, Houston. Det skal bli. Jeg gir beskjed når vi har den.
Ikke ille. Ganske raskt.
Det er bare treningen og gammel vane fra da jeg fløy fra hangarfartøy.
-Og, selvfølgelig, et rent liv. -Drittpreik.
-Og ungdommelig energi. -Du er ikke heller ung lengre, kompis.
-Våre beste dager er bak oss. -Men dine er lenger bak.
Du tror du er jagerflyger fremdeles. Du hadde sikkert et "Top Gun"-navn.
Det er nok en grunn til at du aldri har fortalt det. Hva var det?
Jeg kan fortelle mitt først. Einstein.
Jeg tenkte meg ut av kniper i Vietnam. Einstein Grant.
Kom igjen. Det er en ordre. Få høre.
Penetratoren.
Kom igjen! Jeg gikk lengst inn.
Libya, Tunisia og Libanon, det var jeg. Først inn og sist ut.
-Penetratoren, jeg elsker det. -Dra til helvete, sir.
RADARKONTAKT
-SLR-en har funnet noe. -En død satellitt. La romrydderne ta den.
Nei, det er for stort. Jøss, det er nesten 400 meter langt.
-400 meter? -Ja, og det nærmer seg raskt.
-Chuck, sporer dere det? -Ja. En helt merkelig elliptisk bane.
Bak satellittene. Det var derfor vi ikke så den.
-Gi oss en kurskorrigering herfra. -Den innebærer ingen fare for dere.
Dere vil gå klar med god margin. Vent, vi får motstridende informasjon.
Sånn... Jeg har skannet det.
Er det det jeg tror det er?
-Jeg tror det. -Hva pokker er det her, Jason?
Det ser ut som et skip.
-Vi må slå på kameraene. -Jeg tar stillbilder gjennom vinduet.
Straks. Jeg tar oss nærmere.
-Hør etter, karer. -Vi hører på deres visdomsord, Houston.
Sånn er det: Objektets bane endres. Det kommer mot dere.
-Vil det klare nedfarten? -Watkins her. Svaret er nei.
Vi vil ha en frivillig som går over. Oppfattet?
Det er frivillig.
-Antakelig farlig. Hva sier du, Ray? -Greit.
-Nei, jeg. -Du er førstepilot. Du kan ikke.
Tull. Jeg går ut.
-Du sier ikke stort. Hvordan ser det ut? -Det er stort.
-For en bra beskrivelse. -Kjempestort.
Du har alltid vært flink med ord.
Du, Ray... Sjekk sensorene etter stråling.
Jeg er innen rekkevidde.
Ingen betydelig infrarød stråling. Det har vært kaldt lenge.
-Radioaktivitet? -Ingenting.
Helt utrolig. Ingen andre ord kan beskrive det.
Vi skaper historie.
Partner, ser du noen små, grønne menn?
Vær forsiktig, så de ikke skyter deg for at du kommer for nær.
-Det står skrevet noe på det. -Forstår du noe av det?
Merkelige hieroglyfer, helt ulikt noe jeg har sett før.
Jeg nærmer meg et hull i skroget.
Vær forsiktig. Ikke gjør noe dumt.
Det er noe annet her. Jeg tror jeg kan få tak i det.
Det er det første jeg ser som ikke er brent til aske.
Ok, jeg har det.
-Hva er det? -Jeg aner ikke.
Det ser helt selvstendig ut, som om det ikke hører til skipet.
Jeg tar det med meg tilbake.
-Hvor mye tid har vi? -Du får raske på.
Oppfattet.
Han er 14 000 år gammel.
-Det er forhistorisk. -Det er også absurd og latterlig.
Dere så analysen, og vi har brukt karbondatering flere ganger.
Vi får alltid samme resultat. Det er ingen feil.
Han og skipet hans var på månen for 14 000 år siden.
-Hva med det? -En veldig hard legering. Den er tom.
Vi kan ikke åpne den uten å ødelegge den.
Skal jeg virkelig fortelle presidenten at vi har en oldtidsastronaut her?
Jeg ville ikke uttrykt meg slik, Haskell, men det er sånn det er.
-Vil du se analysen igjen? -Nei, men jeg vil ha en kopi.
Til rapporten min om den tåpelige teorien.
Hva er det med deg? Tror du at vi har funnet på dette?
-Du ser det jo selv, for pokker. -Oberst, alle vil ha mer av budsjettet.
Mysterier og romtriks gir alltid NASA mer penger. Eller hva?
Mener du alvor? Vi har vist deg alle fakta.
-Han er jo helt utrolig. -Hvordan kan du mene at det er en bløff?
Jeg påstår ingenting, men det høres veldig ut-
-som tullet sønnen min ser på tv.
-Du har et stort problem. -Glem det, han er en drittsekk.
Vi tar en pause og roer oss ned litt. Får oss litt kaffe.
Som du vil.
Tilgang godkjent.
Gjengi analyse. Organiske levninger, menneske.
Alder, 14 000 år.
Vev rekonstrueres.
Drakt rekonstrueres.
Skip rekonstrueres.
Skrogmaterialet ukjent.
Månestøv forekommer.
Trolig opphav, Jordens måne.
Oppskytingsplass Prometeus-krateret.
Prometeus-krateret. Prometeus...
-Bygd av staten... -Forstår jeg deg rett?
Skal du fortelle at vi driver med bedrageri-
-for å få mer av budsjettet?
Min rapport vil snakke for seg selv.
Da får vi skrive vår egen rapport til presidentens rådgivere.
-Da går dere utenfor offisielle kanaler. -Det vil vi helst ikke.
-Vi snakker heller med deg. -Så snakk.
-Vi må dra tilbake til månen. -Gi deg, oberst.
Bevisene peker mot en gammel base der. Det må være viktig for oss.
-Av vitenskapelige grunner... -Hør her.
Det er 20 år siden forrige måneferd. Hvor skal dere finne utstyr...
Vent litt, det er en Apollo-enhet på møllkuler nede i Cape Canaveral.
Her har du to astronauter som gjerne drar. Jeg er klar nå!
Jeg vet ikke, du har ikke trent på lenge.
Tull, du vet at jeg klarer det.
-Vi trenger fremdeles finansiering. -Jeg lytter fremdeles.
Tenk over det. På hva presidenten vil si når vi forteller hva vi kan finne.
Framskritt i romteknikk, byggeteknikk, overlevelsesutstyr og våpen.
Det fins nok ingen våpen.
-Du prøver å overtale meg. -Det er ting som kanskje venter oss.
-Eller noen andre. -Russerne vil snart lande på månen.
Dere får ikke overfalle presidenten med sånt.
-Det var bare en tanke. -Det er faktisk en bekymring.
-Sikkerhetsavdelingen, sersjant Peters. -Send et team til isoleringsrommet.
-Skynd dere, liket er borte! -Ok, bli der.
-Hva tror du? -At vi har ham.
-Smart å snakke om russerne. -Jeg visste at det ville bekymre ham.
-Vi burde sette in dødsstøtet. -Jeg er alt på vei.
Jeg vil drepe maskinen. Kom igjen!
-Det må igjennom offisielle instanser. -Det er helt greit.
Før presidenten fatter en beslutning, gjelder det rikets sikkerhet.
-Ingen utenfor får vite noe. -Derfor må vi utføre oppdraget.
Vi trenger bare én utenforstående. Major George Beck.
Han flyr mens Ray og jeg går ned.
Han holder skansen til vi kan dra hjem.
Ikke bare leder du teamet, men du leder også oppdraget?
-Du gjør ikke dette uten meg. -Eller meg.
-Det er opp til presidenten. -På din anbefaling.
Jeg kom meg ikke til månen tidligere. Det skjer ikke igjen.
Løytnant. Det er viktig. Kom til kjellerplan 2 med alt mannskap.
-Korridor 5C. Ta med alt av våpen. -Hva gjelder det?
-Det er noe stort her. Vi vet ikke hva. -Ok, vi kommer.
Vi tar ikke imot dritt fra maskiner.
-Hva pokker har skjedd? -Innbrudd i kjelleren! Bli der!
Skjerp dere! Innta posisjonene!
Lad våpnene!
-Skyt på min ordre. -Vent! Ikke skyt!
Ikke gjør noe dumt. Dette er et stort øyeblikk for menneskeheten.
Vi har sjansen til å kommunisere med en ikke-menneskelig intelligens.
Vi kan ikke møte den med fiendtlighet og våpen.
-Nei! -Vi ønsker ikke å skade deg.
Vi vil etablere kontakt.
Forstår du?
Den ser ham.
Vær så snill.
Gi oss et tegn.
-Ta jævelen! -Skyt!
For en jævel!
-Vet du hva jeg tenker? -Ja, det gjør jeg. Det er en god idé.
Kom igjen!
Har du bestemt deg nå?
-Du vinner, pappa. -Gubben kan fremdeles.
-Eller hva? -Ja, pappa.
-Er du sulten? -Skrubbsulten.
-Hamburger og pommes frites? -Det høres bra ut.
Mamma spiser bare helsekost for tiden. Hun er imot alt fett.
-Det er greit. Hvordan har hun det? -Hun er fremdeles sammen med Alan.
Han har kjøpt en sandbuggy som matcher surfebrettet og driver med bodybuilding.
-Mamma også. -Løfter mamma vekter?
Hun sier at hun vil bli kjent med kroppen sin.
Bra for henne. Ja, da blir det feite burgere.
-Men ikke fortell henne det. -Ok.
Hallo? Hei, Ray. Jeg har det bra.
Skolen er som den er. Ja, pappa står her. Vent litt.
Jeg tror han er fin i farten.
Hei, partner. Hva er det? Ta det rolig.
Demp deg, for pokker.
Du kan vel komme hit en stund? Jeg henter deg.
Nei, jeg mener det. Vent litt, så kommer jeg.
Ikke gjør noe, ikke si noe. Ok?
-Faen også. -Hva skjer?
Jeg må hente ham, han skravler om hemmeligstemplede saker.
-Går det bra? -Selvfølgelig, pappa.
-Se på Godzilla til jeg er tilbake. -Ok.
"Du er kul, Alice. Du er kul."
"En vakker dag sender jeg deg til månen!"
-Ralph Kramden. -Nå får du ikke mer.
Jeg ville ikke sende deg til månen alene. En ussel øl kan jeg vel få?
Det der er en ussel øl.
Det blir din siste, månemann.
-Det gjelder vennen din også. -Herregud, siste?
Helt utrolig. Ingen respekt for oss romhelter.
-Du har rett, men det skal vi endre på. -Ja, for pokker.
-Har du ringt Jason? -Han kommer hit for å få meg til å tie.
-Han kommer ikke om jeg ber ham. -Nei, virkelig ikke.
-Hva pokker driver dere med? -Georgie og jeg har noe å fortelle.
-Ja, sikkert. Skal vi gå? -Hva med berømmelse, lykke og damer?
-Bra. Nå går vi, Penetratoren. -Penetratoren! Ok, Einstein.
Vil du komme på forsiden til "Newsweek"? Vi kan fikse...
-Intervjuer. Filmer. -De lager en film om livet ditt.
-Hva babler du om? -Din barndomsdrøm.
Mot stjernene.
-Gi deg nå, Ray. -Nå trenger jeg ikke høre mer...
...om å være for ung på 60-tallet og for gammel på 80-tallet.
-Gi deg. -Husker du jeg snakket om Francine?
Hun jobbet i monteringshallen.
-Hun var gjørmebryter? -Nei, det var Arlene.
Francine ringte i går kveld.
Dette er hemmelig.
Og?
Oppdraget. De skal gjøre det.
De skal skyte opp den siste månelanderen. Høyeste prioritet.
-Herregud. Er du sikker? -Ja, helt sikker.
Vi skal undersøke romlikets base og skrothaugen vi fikk med oss.
Vi skal se om det ligger flere der oppe som venter på å bli åpnet.
Karer...
Vi skal lete og knuse på den jævla månen!
Et skrik som får Jorden til å riste, som ikke er hørt på 20 år.
-Fortell. -Saturn 5...
...løfter enda en gang fra sin oppskytingsplass mot Floridas himmel.
Kom igjen, baby!
Ja!
Hallo! Var det noen som ringte etter en drosje?
Vet du hva jeg alltid har villet gjøre?
Det her.
Bravo.
-Hvorfor ville du gjøre det? -For en helt, som kommer til månen...
...og tryner skikkelig.
Det var jo ikke akkurat trynet du landet på.
-Vi får håpe ikke noe verre skjer. -Hva er det? Er du nervøs?
Ja. Selv ser jeg ikke fram til å møte-
-en zombierobot som bygger seg selv av skrot og likdeler.
-Det er jo derfor vi er her. -Greit, da får han din kropp.
Kom igjen, Ray. Slapp av. Det låter ikke som den berømte Penetratoren.
Jeg vil ha min gamle F-14. Den kjerra kunne ha fått oss ut av hva som helst.
-Hva har vi gitt oss ut på? -Det vet vi ikke.
Vi sjekker kontakten med hovedfartøyet. George, hører du oss?
Jeg hører deg, Jason. Sporingsnettverket etableres.
Pokker. Jeg glemte frisbeen der oppe.
-Jeg lovte å prøve å kaste den. -Jeg skulle gjerne kastet den ned.
-Den hadde fortsatt i flere kilometer. -Neste gang, kanskje.
Fortsett i den retningen, så når dere målet om tolv minutter.
Oppfattet. Pass på. Vi må kanskje raskt bort herfra.
Houston, hører dere meg? Team Argo er på vei, ankomst om tolv minutter.
Terrenget er kupert.
Overvåk mens du er innen rekkevidde.
Oppfattet og forstått.
Ta det med ro, Chuck. Jeg skal få dem hjem i live.
For et syn. Utrolig.
Se. Hva er det? Is?
-Beklager, jeg er en sånn turist. -Du hadde beundret jungelen i Vietnam.
Under krigen.
George, hører du oss? Hvordan ser målet ut derfra?
-Det ser dødsenkelt ut. Ingen problemer. -Du, ikke si "død".
Jeg visste ikke at du var så følsom.
Tja, elskede... Oi...
Vi må forlate roveren. Det er for bratt.
Den klarer seg her. Vi sparer på batteriene til senere.
-Nå, skal du holde meg med følge? -Jeg trodde aldri du ville spørre.
-Etter dette kjører jeg gjerne. -Jeg gjør det gjerne nå.
Oi!
Ikke rart at vi ikke så det fra skipet.
Herregud, er det til oss?
-Ser du noen andre her? -Hva skjer der nede?
En base. Det er virkelig en jævla base.
-Og vi er invitert inn. -Ja, men hvem er vår vert?
Ja, da var vi framme.
Helt utrolig. Kom igjen.
Du store...
Vent. Vi har glemt noe.
Herregud.
-Våpen på månen. -Vi er nok ikke de første.
Da går vi.
En slags seremonihall. Kanskje noe religiøst.
-Bryllup. Nattverd. -Dåp. Bar mitzva.
-Vekkelser. Menneskeofring. -Gruppemeditasjon.
Hva tror du? Glem det, jeg vet hva du tror.
Det er en kvinne.
Jeg lurer på hvem hun var og hva hun gjør i denne.
Herregud, hun lever.
Hjelp meg, Ray.
-Kom, vi har deg. -Det kommer til å gå bra.
Forsiktig, ikke slipp henne!
Se, for pokker! Vi er mennesker!
Kan du prate med oss? Kan du si hva du heter?
Hva gjør jeg? Hun kan ikke engelsk.
Jason. Jason.
Mera. Mera.
Mera? For et fint navn.
Ray.
Ray?
Ok.
Det var lenge siden, Mera.
Team Argo, hører dere meg?
Team Argo? Svar meg. Det er viktig.
Svar, vær så snill.
-Vi hører deg, Argo En. -Månelanderen... Den beveger seg.
Halvparten av sensorene har sloknet.
-Og overraskelsen? -Den fungerer, men knapt noe annet.
Kom tilbake, dere skal hjem i den.
-Ja, men... Hva med henne? -Vet ikke. Vi kan ikke forlate henne.
Vent. Fungerer den etter alle disse århundrene?
-Hun tror visst det. -Hvem prater dere om? Hva skjer?
Vi forteller på vei tilbake. Avvent.
Hva i helvete var det?
Kalium.
Houston, hører dere meg?
-Rapporter teamets status. -De kommer til landingsplassen.
De har funnet noe eller noen. Vi vet ikke hva vi har med å gjøre.
-Jeg sender høyhastighetskryptering. -Oppfattet, Argo En. Avvent.
Jeg skulle ønske det var noe jeg kunne gjøre.
Kalium er kanskje verktøy eller våpen de mistet kontrollen over.
-Eller romvesen. Bare Mera vet det. -Hun kan fortelle når hun lærer å prate.
Team Argo, hører dere meg? Kan dere ikke gi gass?
-Så nå skal det gå fort? -George, hva er vår posisjon?
Tre minutter fra landingsplassen. Dere bør se månelanderen.
Vi ser ingenting.
-Sjekk data. -Alt er normalt.
Faen også.
Den er borte.
Kalium.
Vet du hva?
Kalium begynner å irritere meg.
Jeg forstår deg.
Det er spor overalt, så vi bør kunne følge dem.
Vi drar.
Den vil ikke komme seg langt. Batteriene er nesten tomme.
Ja... Det var det.
-Reserven? -Den brukte jeg for lenge siden.
Ok, Einstein. Hva gjør vi nå?
-Vi går. -Gå? Hvorfor tenkte ikke jeg på det?
Hun lurer nok på hva vi gjør.
Det lurer jeg også på.
-For en utrolig utsikt. -Synd vi ikke kan nyte den.
-Jason, Ray. Ser dere månelanderen? -Ikke ennå, bare en masse spor.
-Uten den er dere ille ute. -Jeg hater når du overdriver, George.
Vi er ikke klare til å bosette oss her.
Herregud.
Nå vet vi hva Kalium har drevet med i 14 000 år.
-Det virker som om de vil flytte. -Bli her og dekk meg.
Du skal ikke gå alene. Ikke igjen. Jeg blir med deg.
Ok, partner. Da går vi.
Takk, Mera.
Der hjemme hadde vi sagt at du fikk meg ut av knipen.
Vår romhelt har visst... gått på trynet igjen.
Hva i helvete?
Kom igjen, din jævel!
Ta det rolig, partner. Jeg tar deg med hjem. Det ordner seg.
-Vet du hva jeg tenker? -Ti stille.
Ikke prat dritt nå, gamle venn.
Jeg...skal ingen steder.
Gi deg. Du klarer deg.
Team Argo, svar. Går det bra?
Vi ble angrepet. Ray er skadd. Jeg gir beskjed.
Jeg har også problemer. Ingenting fungerer.
Instrumentene fungerer, men skipet reagerer ikke.
Noe trekker meg ut av omløpsbanen. Jeg styrter! Den faller sammen!
Hold ut. Bruk bremserakettene.
Det nytter ikke, Jason.
Herregud.
Argo En, dette er Houston. Hva har dere... Vennligst svar.
Hva skjer? George, går det bra?
George har...
Skipet vårt er borte.
-Jason, husk... -Hva?
Vi tar ikke imot dritt-
-fra maskiner.
Eller hva, Jason?
-Eller hva? Eller hva? -Nei, vi tar ikke imot dritt.
Ray!
Herregud.
Hvordan kan du gi opp når jeg trenger deg som mest? Du gir alltid opp!
Vet du hva jeg synes?
Nei, det går bra.
Herregud...
Tenk, for pokker. Tenk.
For et rot. Jeg burde ha innsett faren.
Jeg skulle ha hørt på Koreman og latt noen andre dra.
Noen...
Yngre.
Jeg var gal som prøvde meg på skipet.
Jeg rotet det til.
Ray er død.
Mera...
Jeg vekket deg, og nå vil du dø med meg.
Jason...
Ray!
Herregud, Ray. Hva har de gjort med deg?
Om de kommer til Jorden...
På en eller annen måte må jeg stoppe dem.
Vi er i skipet deres.
Herregud.
Det er alt vi er. Reservedeler.
Det var det som skjedde med folket ditt.
Med litt tid kan vi kanskje komme oss ut.
Vi tar ikke imot dritt fra maskiner.
Dette er veien ut.
De lærer visst aldri.
Vi er klare til å starte hovedmotoren. Sju, seks.
Hovedmotoren starter. Tre, to, en.
Redningsoppdraget er i luften.
-Intrepid er forbi tårnet. -Etter 10 sekunder ser det bra ut.
-Hovedmotorsekvens bekreftet. -Oppfattet. Det rister litt her oppe.
Vær klare for NBP.
Klare.
Inntar NBP.
Minsker kraften.
-Ok, nå ble det bedre. -Oppfattet. Dere tok av litt tidlig.
-Etter to minutter kan dere kjøre SRV-7. -Oppfattet, Houston. Vi er klare.
Separasjon fra rakettmotorer om fem sekunder.
Houston, vi har separert. Det føles bra.
Bekreftet ved 2 minutter og 50 sekunder. Dere kan slå av hovedmotoren.
Oppfattet.
Det ser bra ut, Intrepid.
-Houston, hovedmotoren er slått av. -Bekreftet. Ta dem, Intrepid.
Så langt går det bra.
Om vi kommer oss til skipets kjerne, bør vi kunne komme oss hele veien.
Nå gjelder det.
Vektløshet. Håper jeg.
Mera. Kom.
Kom nå.
Sånn, ja. Hold fast. Bare hold fast.
Det er en hel invasjonshær.
Og det er dit de er på vei.
-Rapporter status, gjør klar. -Vi har begynt. Vi er framme.
-Hvor er skipet? -10 000 kilometer unna, på vei mot dere.
-Ha fingrene på avtrekkeren. -Oppfattet, Houston.
Nå har jeg noe.
Bekreftet.
Herregud.
De fikk en opp.
Takk, allikevel.
Det er månelanderen.
Det siste utstyret de trengte for å bygge ferdig skipet.
Og de har ventet i 14 000 år på at vi skulle komme med det.
Alle raketter er klare. Jeg vet ikke om det er nok til å stoppe det.
Dere er alt vi har, Intrepid. Dere må ikke bomme.
-Intrepid er borte! -Status, Intrepid?
-Ingen skader. -Kan dere angripe?
Rakettene våre når ikke fram. Vi er forsvarsløse.
Jeg skulle ønske du hadde truffet sønnen min, Mera.
Jeg skulle ønske...
Nå får de en overraskelse.
Sånn.
Nå er det over.
Dere har tillatelse til å skyte, men data tyder på at månelanderen er der.
Det kan Grant og Tanner også være. Uten bekreftelse har dere ordre om å skyte.
Forstår dere?
-Forstår dere? -Forstått.
Vet du hva jeg tror? Jeg tror det fungerer.
Det fungerer!
Grant? Hører du meg? Svar, er du snill!
Bygd av staten, for pokker...
En stjerneflyger.
Et stjerneskudd, heter det.
Men hvorfor "skudd"?
Stjerner kan ikke skyte.
Det er bare et uttrykk, som alle andre ulogiske uttrykk du har hørt i kveld.
Glem det.
Det er så vanskelig.
Fraser. Uttrykk.
Det har vært vanskelig for meg.
Jason.
Da jeg ble valgt-
-til å føre videre advarselen, så sa jeg nei.
Jeg ville bli.
-Kanskje til og med dø. -Jeg vet det.
Men det var min plikt.
Men det er over nå.
Jeg er glad for å være sammen med deg.
Ja, det er over.
-Overvåkningsstasjonen, Watkins. -Bra at jeg fikk tak i deg. Jason her.
-Hei, Jason. -Kan du gjøre meg en tjeneste?
Uoffisielt...
Har dere funnet vrakdeler fra Kalium-skipet?
Som sagt, etter at du sprengte det i filler, var det ingenting igjen.
Jeg vet det, men jeg tenkte...
Etter så mange måneder kunne dere ha funnet noe.
Vi har oversikt på alt der oppe. Alt annet ville være brent opp.
-Glem det. -Ja. Greit.
-Unnskyld at jeg forstyrret. -Ingen problemer, Jason. Vi høres.
Ja, det gjør vi.